Turklāt Žagara kungs neieradās uz pārrunām, uz kurām 30.augustā es aicināju visus valdei izvirzītos kandidātus. Visi, izņemot Žagara kungu, ieradās. Tikšanās notika darba dienā darba laikā, un pārsteidzošākais bija, ka tā vietā, lai atrastos darbā, Žagara kungs atradās ārzemēs.
Nupat saņēmām informāciju par veidu, kā operas vadība izrīkojas ar ielūgumiem uz sezonas svarīgākajiem koncertiem. Atklājās, ka
regulāri ielūgumus saņem cilvēki, kuriem bieži vien nav nekādu nopelnu kultūras jomā.
Vēl noskaidrojām, ka ielūgumu skaits, ko oficiāli uzrāda opera, ir mazāks nekā faktiski izsniegto ielūgumu skaits, ko uzrāda uzticamas elektroniskās datu bāzes. Tas šobrīd vēl tiek detalizēti izvērtēts.
Jāatzīst, ka lēmumu par Žagara kunga atsaukšanu no valdes ir raisījis dažādu notikumu kopums vairāku gadu garumā, tostarp finanšu disciplīnas neievērošana, ilga prombūtne un nespēja strādāt ar kolektīvu.
Kāda ir jūsu nostāja šajā gadījumā?
Jaunās valdes iecelšanas un vecās valdes atbrīvošanas process notika saskaņā ar likumu «Par valsts un pašvaldību kapitāla daļām un kapitālsabiedrībām», kā arī Latvijas Nacionālās operas likumu. Pēc būtības tas ir klasisks valsts uzņēmuma valdes nomaiņas gadījums, taču apkārt notiekošais liecina, ka
kāds ir ļoti ieinteresēts konkrētu personāliju ietekmes saglabāšanā.
Vai saistāt to ar politiskajām spēlēm? Ja jā, tad kam tās varētu būt izdevīgas un kas aiz tām stāv?
Jāsaprot, ka politikā katra situācija tiek izmantota, lai celtu savus reitingus – to dara gan esošie, gan topošie politiķi. Opera visos laikos ir spiesta koķetēt ar politiku un valdošo iekārtu. Un to mēs redzam arī tagad – publiskajās debatēs par šauru kultūras nozari iesaistās gan esošie politiķi, gan topošie. Opera kā organizācija jau tagad tiek izmantota kā priekšvēlēšanu cīņu platforma, neraugoties uz to, ka valstī ir virkne citu pēc būtības daudz svarīgāku jautājumu – cilvēku masveida aizbraukšana no valsts, algas skolotājiem un pensijas pensionāriem, veselības sistēmas problēmas…